Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Ani netuším, čo sa podpísalo pod fakt, že na tretí album Anglánov DYSCARNATE bolo treba čakať vyše päť rokov, ale od 15. septembra už je medzi nami. Trojka z Horshamu sa od Siege Of Amida presťahovala rovno k Unique Leader, od roku 2015 má nového basáka a vokalistu Ala Llewelyna, zvyšok zostavy rovnaký od roku 2004, Tom Whitty gitary a vokál, Matt Unsworth bubnuje a vynovená partia drví so smrtiacou presnosťou.
DYSCARNATE už od začiatku patria k výraznejším predstaviteľom moderného death metalu a nových osem skladieb pokračuje v odkaze spolkov ako DYING FETUS, MISERY INDEX, PYREXIA a podobne. Úderná americká škola z NY a severovýchodu – agresívny drviaci hutný a ťažký death metal s počuteľným hardcoreovým podtónom – sa uchytila aj na ostrovnej pôde.. Dunivé riffy, prevládajú svižné stredné a rýchlejšie tempá, vyslovené náklepy sú aktuálne vyvážené väčším podielom ponurých pomalých pasáží. Stále spoľahlivý je duet dvoch revaných vokálov, hlbšieho growlu a naštvaného škreku. Pod tu a tam až thrashovo zafarbenými riffmi vynikajúco rinčí basa ako zvonkohra apokalypsy a nedá sa nevšimnúť si väčší príklon k atmosfére. Nekompromisná priamočiara rúbanica s nadstavbou temných harmónií je podporená ostrým, ťažkým zvukom a celkovo možno povedať, že skĺbenie poriadnej surovosti a nálad sa DYSCARNATE vydarilo naozaj dobre.
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.